Zunaj pa močno dežuje.
Upam, da se vrnejo celi. –Pozor, Andy prihaja!
Andy, večerja je. –To! Sestradan sem.
Ne pozabi si umiti rok. –Dobro, mama.
Ga vidiš? –Ne. –Odklenkalo mu je.
Izgubil se bo za vedno! –Jessie, Ken, Zviti. V Mollyjino sobo.
Vsi ostali ostanite tu.
Punči! –Situacija?
Izgubljena igrača na dvorišču. –Billy, Koza, Gruff, dvignite roleto.
Imena imajo? Nikoli mi nisi povedala. –Nikoli nisi vprašal.
Kje je?
Tam. –Kako bomo prišli do njega?
Operacija Potegni-igračo! –Zviti! –Razumem, Jelko.
Barbike!
Gremo!
Svetilko.
Drži se, avtomobilček.
Nimam več podaljška.
Čudovito je. –Vesela sem, da je ta
stara svetilka našla dober dom. Imamo jo, odkar je bila Molly mala.
Molly, si prepričana, da je v redu? –Nočem je več.
Hvala.
Kje je Jelko?
Zdravo. Mislim, da sem pozabil ključe tukaj.
Jelko. –Hitro! Odplazili se bomo za ograjo, preden se vrne.
Jelko, v redu je.
Kaj? Ne, ne. Ne moreš oditi. Kar je najboljše za Andyja …
Jelko, jaz nisem Andyjeva igrača.
Kaj? –Čas je za naslednjega otroka.
In še enkrat hvala za vse. Zelo cenim.
Z veseljem. Me veseli, da se je vse dobro izteklo.
Veš, otroci vsak dan izgubljajo svoje igrače.
Včasih jih pozabijo na dvorišču
ali pa odložijo v napačno škatlo.
In to škatlo odnesejo stran.
Mama, kje je Jelko? –Andy, pridi noter!
Ne najdem Jelka!
No, lahko noč. –Adijo. Varno vožnjo.
Tu si.
Mama, našel sem ga! Našel sem ga!
Dobro, zdaj pa pridi noter.
V meni imaš prijatelja
Dotakni se neba!
V meni imaš prijatelja
Zajahaj, kavboj! –Ko cesta izgleda naporna
V škornju imam kačo.
In si daleč stran od svoje tople postelje
Se spomni, kar ti je rekel tvoj stari kolega:
Fant, v meni imaš prijatelja –Do neskončnosti in naprej!
Ja, ti imaš v meni prijatelja
Moj kavboj!
Nekateri so morda malce bolj pametni od mene
Mogoče tudi večji in močnejši –Jelko, greva!
Morda, a nihče te ne bo imel tako zelo rad kot jaz
Ti si moj najljubši namestnik!
Ti in jaz sva, fant
In ko leta minevajo
Najino prijateljstvo ne bo nikoli umrlo –Dotakni se neba!
Videl boš, da je najina usoda
Pobegnili so in točno proti nam gredo.
V meni imaš prijatelja
Z vso hitrostjo naprej! –V meni imaš prijatelja
V meni imaš prijatelja
Vroče postaja tukaj. –Kje je moje uho?
Na nogi mi stojiš. –Nehaj potiskati.
Pardon! –Se lahko premakneš, prosim? –To je bil moj rog.
Do neskončnosti in naprej! –Vem, da si bil ti, g. Krompirjevec.
Poslušajte. Mislim, da sem vam povedala …
Ko mama na hitro pospravi spalnico, pričakujte obisk omare.
Kako dolgo še? –Medlo rjovi, Reks.
Globoko dihaj, Jessie. Globoko dihaj. Umiri se, Zviti.
Sedi. Priden kuža. –Šerif, me mora skrbeti?
Ne, moji fantje so veterani. Zdržali bodo.
Dobro. Naj bodo mirni, dokler ne dobimo znaka. –Ja, gospa.
Kako se počutiš glede današnjega dneva?
Dobro, dobro. Ja, dobro. Dobro sem.
Dobro.
Na vrsti smo, Bonnie je končala z zajtrkom. Vsak trenutek. –Slišite?
Vsak trenutek. Navijte se, če lahko.
Imejte čiste baterije, odklenjene sklepe … –Hvala, Jelko. Bom že.
Ja, se opravičujem. Prav imaš.
Mesto je odprto! Zdravo, županja.
Bančnik. Zdravo, sladoledar, lastnik trgovine s klobuki.
Poštar in šerif.
Dobro, adijo igrače. Šerif Jessie!
Naprej, Bistrooki!
Tja so šli. Sledite jim!
Lepa trgovina s klobuki. Toliko jih imate …
Trgovino s klobuki se igrajo. Kdaj smo se mi
nazadnje to igrali? –Se spomnite, ko se je igrala hiško?
Hiška mi je bila všeč. –To so bili časi.
Bilo je osnovno. Naredil si hiško in živel v njej. Pika.
Že tretjič ta teden te ni izbrala.
Ne vem, ne štejem. –Ne rabiš.
Jaz bom. –Dobro, razumem. Preteklo je že nekaj časa.
Poglej, dobil si prvega umazanega zajčka.
Kako ljubko. Kakšno ime mu boš dal?
Kaj praviš na Prašek? –Francis! –Harry!
Karen! –Ljubko! –LeBron? –Ne, Puhko.
Kaj pa Tolkač? –Jerihonska roža! Ta je dobra.
Kavboj je, tako da to ima smisel.
Toliko možnosti. Ne morem se odločiti.
Bonnie, kaj počneš? Oditi moramo.
Nočeš zamuditi prvi dan vrtca, kajne?
Če pa nočem iti. –Govorila sva o tem.
Spoznali bomo tvoje učiteljice, videli razred … –Lahko imam igračo?
Igrače ne gredo v šolo, takšno je pravilo.
Stojte! Ne premikajte se! Bonnie vedno nekaj pozabi.
Vsak hip bo nazaj. To velja tudi zate, Pujs.
Če pa je denar. –Si v redu, Jelko?
Verjetno te bo izbrala naslednjič. –Daj no, v redu sem. Ni problema.
Izvoli, Jelko. –Hvala, Jessie.
Tu smo zate, kolega. –Nočem igrati peka.
Bodež. –Rojen sem za vlogo lastnika trgovine s klobuki.
Dobro, Bodež, nazaj v svojo pekarno. –Oprosti, Punči?
Jelko, ne vidiš, da vsem grozim? Nazaj v omaro.
Vem, vem. Samo … Skrbi me za Bonnie.
Igrača bi morala iti z njo v vrtec.
Nisi slišal očeta? Bonnie boš spravil v težave.
Ja, a vrtec je precej drugačen. Lahko je preveč za otroka.
Imeti ob sebi kolega lahko zelo pomaga.
Spomnim se, ko sem šel z Andyjem v šolo … –Žal mi je, Jelko,
nočem zveneti kot pokvarjena plošča, a Bonnie ni Andy.
Ne, ne, seveda ne, razumem. A če bi samo …
Vsi na svoja mesta!
Bonnie? Kaj počneš tam zadaj?
Pridi, iti moramo.
To je moja velika punčka.
Pridi, pohiteti moramo, prav?
Ne pozabi nahrbtnika.
Zelo se boš zabavala.
Dobro. Kaj si govoril, Jelko?
Jelko?
Pa smo tu.
Bonnie, ljubica, vse bo v redu.
Zdravo. Si ti Bonnie? Jaz sem gdč. Wendy.
Tvoja učiteljica v vrtcu bom.
Imamo poseben prostor, kjer lahko odložiš nahrbtnik.
Bi ga rada videla?
Tu sva, Bonnie. Samo zate.
Razred, posedimo se za mizo,
da bomo lahko začeli z izdelovanjem. Prvi dan šole
boste potrebovali prostor za svoje svinčnike.
Zato bomo danes izdelali držala za svinčnike.
Vsakdo si naj vzame lonček
in uporabili bomo voščenke, da jih okrasimo.
Zdravo.
Bonnie, to pa je zelo pametno.
Zdravo, jaz sem Vilko. Me veseli.
Zdravo, Vilko. Lepo te je spoznati. Jaz sem gdč. Wendy.
Mami, oči! Glejta, kaj sem ustvarila. Ime mu je Vilko.
To pa je kul. –Zaključila sem vrtec!
Ne, to je bil samo informativni dan.
Ampak ker si bila tako pogumna, imava presenečenje zate.
Kaj je? –Ker se šola začne šele čez en teden,
bomo odšli na izlet!
Lahko vzamem s sabo Vilka? –Seveda. –Jupi!
Pa so mi rekli, da ne smem v šolo z Bonnie.
To stvar z vrtcem imava pod kontrolo, ne?
Ne morem verjeti, da govorim z žvilico.
Zdravo, igračke. Adijo, igračke.
Šel je v vrtec! –Vedel sem. –Ne, družba, poslušajte …
Bi rad spravil Bonnie v težave? –Seveda ne.
Lahko bi te zasegli. –Kaj to pomeni? –Odvzeli.
Ne! –Ali še huje, lahko bi se izgubil.
Ne, družba, poslušajte. Bonnie je imela super dan v vrtcu
in gremo na izlet. –Izlet? –Počitnice!
Potem pa se je zgodilo nekaj zares čudnega.
Bonnie si je našla prijatelja v razredu. –Kakšen otrok.
Že si išče prijatelje.
Ne, dobesedno si je ustvarila prijatelja.
V redu je, pridi ven. Tako, ja.
Pridi, tako ja.
Spravimo te ven. Uspelo ti bo.
Dobro, dobro.
Družba, rad bi vam predstavil Vilka.
Serbus, stari! –Poglej si to, kako dolge roke ima.
Smeti? –Ne, igrače.
Vsi so igrače.
Smeti? –Ne, ne. Tisto so smeti.
To so tvoji prijatelji. –Zdravo!
Smeti! –Ne, je že v redu. –Smeti!
Jelko, vprašanje imam. No, ne samo enega,
vsa imam. Vsa vprašanja.
Zakaj hoče v smeti? –Ker je ustvarjen iz njih.
Smeti! –Glejte, vem, da je malce čudno,
a morate mi zaupati. –Smeti?
Vilko je trenutno najpomembnejša igrača za Bonnie.
Pomembna? Žvilica je.
Ja, vem, a ta žvilica,
ta igrača je pomembna za Bonnie,
da se privadi na vrtec. –Jelko, nisi malo preveč
dramatičen glede tega? –Vem, da je to vsem novo,
a morali bi videti, koliko pomeni Bonnie.
Ko se je začela igrati z njim,
je dobila največji nasmešek. Želim si, da bi ga videli.
Bonnie je bila zelo vznemirjena, ko pa je ustvarila Vilka,
se je čisto spremenila. –Jelko? –Samo malo, Jessie.
Mi vsi moramo poskrbeti, da se mu nič ne zgodi.
Nekaj se mu je zgodilo.
Tobogani in lestve. –Smeti.
Ne, ne. Igrača si, Vilko. Pridi.
Nehaj! Ne, ne. Daj no! –Smeti!
Smeti! –Očitno ga bom moral paziti,
dokler se ne navadi na sobo.
Vilko, kje si?
Tu si! Mislila sem, da sem te izgubila, tepček.
Ne, ne. Velika punca je strašljiva.
Kot sem že rekel, Bonnie ni strašljiva.
Rada te ima, ti pa moraš …
Vilko?
Bonnie, gremo.
Dobro jutro! Kdo hoče iti na izlet?
Jaz! Vzela bom Punči in Zlatička
in Vilka in … Vilko, kje si?
Tu nekje mora biti. –Vilko?
Vilko! –Gremo na zajtrk, potem pa na pot.
Gremo, Vilko!
Prava nadloga je, Jelko. Rabiš pomoč z njim na izletu?
Ne, ne, bom že.
V avtodomu bomo, ne bo prišel daleč. Bom že.
Bom že.
Ne morem pustiti
Ne morem pustiti, da se zavržeš
Ne morem pustiti –Ne morem pustiti
Ne morem pustiti, da se zavržeš
Nočeš vsako jutro videti sončnega vzhoda?
Ne, ne!
Nočeš vsak dan videti sončnega zahoda?
Nočeš videti tiste punčke, ki te ima tako rada?
Njeno srce bi se strlo –To, ja!
Če bi odšel
Ne morem pustiti –Ne morem pustiti
Ne morem pustiti, da se zavržeš –Ne, ne!
Ne, ne!
Zdi se mi, da se nikoli ne boš obnašal
Ker tega ne bom počel vsak dan
Od jutri naprej se boš moral reševati sam
Ničesar več nimam za povedati
Tako ali tako me ne poslušaš
Ne morem pustiti –Ne morem pustiti
Prihajam, smeti! –Ne morem pustiti, da se zavržeš
Daj no.
Ne morem te pustiti
Ne morem te pustiti, da se zavržeš
Nočem biti igrača!
Ne morem te pustiti –Ne morem te pustiti
Ne morem te pustiti, da se zavržeš
Hej, kolega. –Hej, Ken.
Si v redu? –Kaj pa vem, Ken.
Vem, da te ni bilo, ko je bil Andy majhen,
a ne spomnim se, da bi bilo tako težko.
Naj bom naslednja straža? Pazil bom na Vilka.
Ne, to moram storiti sam. Tisti notranji glas
mi ne bi dal miru, če bi se predal.
Kdo misliš, da je? –Kdo?
Glas v tebi. Kdo misliš, da je?
Jaz.
Saj veš, moja vest?
Tisti del, ki ti šepeta? Kar si resnično misliš?
Fascinantno.
Tvoj notranji glas ti daje nasvete. –Kaj?
Skrivna misija na neraziskanem območju je. Gremo.
Kje je Vilko?
Ne. Vilko!
Vilko! –Nisem igrača.
Žvilica sem. –Tiho bodi.
Ustvarjen sem za juho, zelenjavo, morda čili, nato pa za smeti.
Odpadek sem. Svoboda!
Pujs, kako daleč do naslednjega postanka? –Približno 8,56 km.
Lahko mi uspe. Se vidimo v kampu za avtodome.
Jelko, počakaj malo. Jelko!
Vilko!
Vilko, kje si? Vilko!
Vilko, kje si?
Me neseš? –Ne.
Zakaj moram biti igrača? –Ker imaš Bonniejino ime
na spodnji strani palčk. –Zakaj imam Bonniejino ime
na spodnji strani palčk? –Ker je …
Glej, cel čas se igra s tabo, dobro?
Ja. –In s kom spi vsako noč?
Z belo, puhasto stvarjo? –Ne mislim njenega vzglavnika.
S tabo. Glej, Vilko.
Moraš razumeti, kako blažen si trenutno.
Bonniejina igrača si. Ustvaril boš vesele spomine,
ki jih bo hranila vse svoje življenje.
Kaj?
Prav, to delaš za Bonnie.
To delaš za Bonnie, to delaš za Bonnie.
Igrača si, pa če ti je všeč ali ne.
Mogoče ti to ni všeč, a si vseeno.
Kar pomeni, da boš tam za Andyja, ko bo …
Kdo je Andy? –Mislim Bonnie.
Tam moraš biti za Bonnie. To je tvoje delo.
Kaj pa je tvoje? –Trenutno skrbim, da ti opraviš svoje.
Me neseš? –Ne.
Kdo je Andy?
Andy je bil moj drugi otrok.
Drugega otroka si imel? –Ja.
Dolgo časa.
In bilo je super.
Pravzaprav sem bil najljubša igrača.
Moral sem voditi sobo. Skrbeti za red med igračami …
Torej je mislil, da je Andyjeva soba planet?
To pa je zmešnjava. –Točno tako!
To sem tudi jaz mislil, ko se je pojavil.
Kako to ni nadležno?
Hvala. –Resno, to je …
Nato gledaš, kako odraščajo in postajajo prave osebe.
Nato pa odidejo. Počnejo stvari, ki jih ne boš videl.
Ne me narobe razumeti, še vedno se počutiš dobro,
a po vseh teh letih se znajdeš
v omari in počutiš …
Neuporabno?
Ja. –Tvoj namen izpolnjen?
Točno tako. –Jelko, vem, v čem je tvoja težava.
Veš? –Tako kot jaz si.
Smet! –Kaj je s tabo in smetmi?
Tople so. In udobne. –Najbrž.
In varne! Kot bi ti nekdo šepetal v uho,
da bo vse v redu. –Vilko, to je to.
Tako se Bonnie počuti, ko je s teboj.
Resno? –Ja!
Samo malo.
Misli, da sem topel? –Ja. –In udoben? –Ja.
In včasih malce mehak? –To tudi, ja.
Zdaj pa razumem. Bonniejina smet sem.
Ja! Čakaj, kaj? –Bonniejina smet sem.
Ne, ne, ne ravno. –Verjetno se počuti obupno brez mene.
Jelko, na pot morava, potrebuje me.
Ja … –Bonnie, prihajam! –Vilko, počasi!
Bonnie, prihajam! –Vilko!
Vilko, glej. Bonnie je tam. –Hitro!
Jelko?
Punči?
Jelko?
Kaj ne greva k Bonnie?
Vem, a moja prijateljica je morda notri. –Prijateljica?
Prijateljica … je …
Tako kot jaz in ti. –Smet? –Smet … ja.
In skrbi me, da se je izgubila. –Jelko, Bonnie je tam.
Vrnila te bova, preden se zbudi. Pridi.
Punči? –Punči?
Punči?
Punči? –Punči? –Punči?
Punči? –Punči, Punči, Punči …
Punči? –Punči?
Se lahko vrneva k Bonnie? Ne vidim tvoje prijateljice.
Ja, prav. Ni je tu.
Pridi, greva.
Je to Punči?
Pozdravljen. Zdravo.
Nočeva motiti … –Sploh ne motita.
Šla sva na jutranji sprehod. In glej,
spoznala sva vaju. Jaz sem Gabby Gabby,
to pa je moj dober prijatelj Benson.
Jaz sem Jelko. Me veseli.
Tudi tebe, Jelko. Ti pa si …? –To je Vilko.
Smet sem. –Naša punčka ga je ustvarila.
Punčka? Igrače tu nimajo otrok. Sta se izgubila?
Izgubila? Ne, ne.
Iščeva izgubljeno igračo.
Figurica je. Bila je na tisti svetilki. Ime ji je Punči.
Punči? Njo pa poznam. –Resno?
Skočita notri. Peljala vaju bova do nje. –Ni potrebno.
No, prav.
Benson, bodi pazljiv z najinima novima prijateljema.
Kakšna postrežba.
Hvala za tvojo pomoč. Punči nisem videl že leta.
Lahko vprašam, kdaj si bil ustvarjen? –Jaz?
Kaj pa vem. Pozna 50-ta? –Jaz tudi.
Zanima me, če sva iz iste tovarne. To bi bilo super, ne?
Moram reči, da si v dobrem stanju.
Poskušam ostati aktiven.
In glej, imaš glas kot jaz. Benson, pokaži mu.
Res ni potrebno.
Jaz sem Gabby Gabby in rada te imam.
To pa moraš popraviti.
Moj zapis je v redu, samo glas je pokvarjen.
Tvoj še dela? –Hej!
V mojem škornju je kača! –Poslušaj to. Pokaži.
Stavim, da je isti tip. –Ne, hvala, moj je všit.
Je Punči v bližini? Ker morava …
Trgovina se bo odprla.
Ne skrbi, skrila vaju bova. –Ne, ne moreva ostati.
Seveda lahko.
Oditi morava.
Ne moreta še oditi. Imata, kar potrebujem.
Točno tam notri.
Naslednji dan sem vrnila svetilko. –Hecate se.
Mami, lahko greva zdaj v park? –Harmony.
Ustavite ga, prosim.
Kaj se dogaja?
Dajmo, gremo! Prihaja! Vidim ga!
Vilko, oditi morava … –Jelko!
Rad bi se pridružil vaši klapi, fantje,
a najprej bom zapel eno pesmico.
Babi, glej, kaj sem našla. Ga lahko peljem v park? –Seveda.
Mama, ima že dovolj igrač iz trgovine.
Je že dobro. Nihče ne kupuje več igrač.
Hvala, babi.
Mami, lahko greva na karneval? –V park greva.
Morda kasneje, ljubica.
Kakšna sled o Jelku? –Ne vidim ga.
Mogoče bi morala poskusiti z vilico. –Žlica je bolj varna.
Vilko? Kje je Vilko?
Mami, oči! –Kaj je narobe, ljubica? –Si v redu?
Ne najdem Vilka. Izgubil se je! –Bonnie, vse bo v redu.
Verjetno je tu nekje. Če ga ne boš našla,
lahko narediš novega. –Ne! Samo en Vilko je.
Gremo pogledat ven.
Mogoče je padel kje na tla. –Uboga Bonnie.
Našli ga bomo, prav? –Moramo ga najti, mami. Potrebuje me.
Jelko je imel prav. Vsi bi morali stražiti pripomoček.
Zakaj se še Jelko ni vrnil? –Mislite, da se je izgubil?
Ken, kaj bomo storili? –Kaj bomo storili, Ken?
Ken, kaj bomo storili? –Kaj bomo storili, Ken? –Jaz …
Ken. –Kaj bi storil Jelko? –Skočil iz premikajočega se vozila.
Kaj bi storil Jelko?
Skrita misija na neraziskanem območju je. Gremo!
Mislim, da moram oditi. –Kam? –Kam greš? Zakaj?
Bi morali oditi vsi? –Gremo? –In potem?
Ni časa za razlago. Napad! –Ni časa za razlago.
Ken! –Zakaj vsi skačejo skozi okno?
Jelko in Vilko sta bila videna na avtocesti. Kje pa je avtocesta?
Manever s fračo je vse, kar imamo. S polno paro naprej!
Hvala, notranji glas.
Avtocesta. Prihajam, Jelko!
Noro.
Pridite bliže in položite svoj denar!
Kupite si pravega Kena Kozmobliska!
Harmony, ljubica. Sončna krema. –Dobro.
Takoj se vrnem, g. Kavboj.
Starinarnica, starinarnica … Aha, v to smer!
Si jih videl? Koliko jih je?
Imeli bomo cel avtobus poln tabornikov.
Že prihajajo! –Kaj? –Čas je za igro!
Dober dan za igro je, ne? Imam prav?
Zdravo, g. Kavboj. Kako si danes?
Rad jahaš konje?
Bi se igrala na gugalnici? –Počakajte mene!
Punči? –Pridi.
Punči! –Ne morem verjeti, da si ti.
Punči! –Nisem si mislila, da te bom še kdaj videla.
Kateri otrok je tvoj? –Kateri je tvoj? –Noben.
Čakaj, izgubljena igrača si? –To je strašno. –To je super.
Mislim reči, to je strašno super,
da si se izgubila tu zunaj.
Dihur, dihur! –Pazi!
Rekla sem vam, da vozite počasneje. Skoraj ste ga povozile.
Zdravo, družba. Bolj počasi!
Tudi jaz sem vas pogrešal.
Če ni to Bobi? Gus?
Levi?
Billy, Koza in Gruff. –Točno. Se opravičujem, fantje.
Punce. –Punce, seveda!
Je že dobro.
Da si te pogledam. Rabiš kako popravilo?
Popravilo? Ne, v redu sem.
Dober ulov, punce. –Kje si dobila vse to?
Tu in tam. Nekateri otroci so bolj grobi od ostalih,
tako da sem pripravljena. –Kako dolgo si na samem?
Sedem čudovitih let. –Sedem?
Ne bi verjel, kaj vse sem videla. Ne.
Gigs. –Jo! –Pridi dol. Nekoga bi ti predstavila.
Takoj pridem dol.
Kakšna je situacija? Greva iz mesta ali … Kdo pa je to?
Se spomniš lutke iz cunj, o kateri sem ti govorila? –Kavboj? –Ja.
Ni šans!
Ne strmi. –Popolnoma strmim.
Jelko, to je Jamičasta Hihitavka.
Zdravo, Hihitavka. –Nisi mi povedala, da je policaj.
Serbus, šerif. Častnica Jamičasta Hihitavka.
Vodim Patruljo ljubljenčkov za Mini–Opolis. Išči in rešuj.
Mravlje, gosenice, male pudlje, pajke.
Carl! Kam greš? –Bojni Carl je slišal za rojstni dan
na igrišču na Glavni ulici. –Baje imajo dve pinati.
Lahko bi bilo 20 do 30 otrok. –Lepo.
O, ja! Z Bojnim Carlom se bo igralo.
Sta poleg? –Seveda! Jelko, všeč ti bo.
Ne morem, gospod. Punči, nazaj k otroku moram.
Kaj? Otroka imaš? –Ja.
Presegel si pričakovanja, vojak. Se vidimo na igrišču, Punči.
Bojnega Carla čaka zabava s pinato.
Gremo, premik!
Torej si z otrokom? Ni Andy, ali?
Ne, ne. Šel je študirat. Dal nas je Bonnie.
Majhno punčko imaš? –Ni šans. –Ja, zato sem tu zunaj.
Njena druga igrača je ujeta v starinarnici, jaz pa …
V starinarnici Drugih priložnosti? Poznamo jo.
To je super! Če poznaš trgovino, bi mi lahko resno
pomagala najti … –Ni šans. Tam smo zapravili leta,
samo na polici in zbirali prah. –Punči, to je grozno.
A nimam izbire. Gabby moram odvzeti tisto igračo.
Izogibaj se te čudakinje. –Na tvojem mestu bi pozabila in šla domov.
Bonnie ga rabi, da bo preživela vrtec.
Otroci vsak dan izgubljajo igrače. Bonnie ga bo prebolela. –Ne, …
Bonnie ga potrebuje, tako kot je Molly potrebovala tebe.
Žal mi je punce, Molly ni tu.
Molly? Nisem vedela, da si imela otroka. –Dolgo časa je že od tega.
Njen otrok je bil poseben. Bila je zelo sladka,
a se je bala teme. –Samo faza je bila.
Ni te bilo tam na začetku. Slišati njen jok ponoči,
vsaki igrači je strlo srce.
Nato pa je v sobo prišla Punči.
Molly se je samo ob njeni svetilki počutila varno.
Mama je pustila Punči vklopljeno celo noč. –Kdo bi rekel, da si nežna duša?
Molly je zaspala z roko na Punčinih nogah.
Dobro, razumem.
Punči, moj otrok res potrebuje to igračo.
Mi boš pomagala? Za stare čase.
No, dobro. –Najlepša hvala!
Hvala! –Dobro, očitno bomo to storili. Peljimo se!
Starinarnica Drugih priložnosti in stopite na plin.
Hej! –Benson, smo končali?
Dober občutek je. –Poglej si to. Kot nov.
Ja. Hvala, Benson.
Torej, kdaj se bo Jelko vrnil?
Kot sem rekla, kmalu. Ne bo te pozabil.
Kako veš? –Na nogah imaš ime svojega otroka.
Palčkah. Zato si zelo pomembna igrača.
To pravi tudi Jelko. –Zanimivo.
Zdravo, babi! Nazaj sva. –Vrnila se je.
Kdo je ona?
Harmony. –Samo malo …
Ona je vzela Jelka. Ga je izgubila?
Ne, moja Harmony je popolna.
Vilko, čas je za čaj.
To! Kaj pa je čas za čaj? –Pokazala ti bom.
Malo mleka, dve kocki sladkorja.
Vadila sem. Kako izgledam?
Malo višje. Iztegni mezinček.
Lepo. –Okusno!
Harmony, ljubica, odhajam. Daj mi objem.
Adijo, mami, rada te imam.
Ko bo moj glas popravljen,
bom končno dobila svojo priložnost.
Zdaj pa glede našega prijatelja Jelka.
Vse hočem vedeti o njem. –Seveda, Jelko.
Že celo življenje ga poznam. Dva dneva.
Si vedela, da Bonnie ni njegov prvi otrok?
Imel je še enega, Andyja. In veš kaj?
Mislim, da ga ni nikoli prebolel.
Hej, Kozmoblisk. –Tu zgoraj, astronavt.
Če misliš, da lahko kar tako vzameš našo glavno nagrado …
Se motiš! –Ne razumeta. Poskušam …
Prevarati sistem in dobiti otroka? Veva. –Ne, rabim …
Otroka, da te posuje z brezpogojno ljubeznijo?
Dobrodošel v klubu, kolega. –Dajta, pomagajta mi ven.
Pomagal ti bom, z mojo nogo. –Daj ga.
Daj ga. –Zajček, kaj počneš?
Ne dosežem ga. Pomagaj mi.
Oprosti, Raček. Ne berem misli, veš. –Česa ne razumeš?
Me boš prisilil, da rečem? –Kaj?
S temi nogicami ne morem doseči brez tvoje pomoči.
Dobro? O tem sem govoril, Zajček.
Delati moraš na pozornosti in poslušanju.
Kako ti je pa to všeč, goljuf?
Do neskončnosti in moje noge! Bum!
V oddaljeni galaksiji si dobil udarec v glavo. Bum!
Kako lahko pobegnem? –Ta planet je strupen.
Zapiram čelado za ohranjanje kisika.
V vakuumu vesolja te ne morejo slišati kričati.
Spusti me! Spravi se dol z mene!
Takšna je torej gravitacija. –Ja, točno tako.
Hej, kam greš?
Sem pridi, vesoljček! –Daj naju nazaj gor!
Zajček, kaj počneš? Pobegnil bo. Greva! –Poskušam. –Dajmo!
Starinarnica, prihajamo. –Punči, zakaj jahaš dihurja?
Dihur!
Že razumem. Premeteno. –Hrenovke v koruzni srajčki!
Zakaj tako slabo vozite? Šest oči imate.
Hvala za pristanek.
Pridi, za mano.
V redu sem. –Njegov pogled. To je smešno. –V redu sem, ne skrbi.
Cel čas se dogaja. Lepilni trak!
To ni slab prostor za skrivanje. –Pustite dihurja.
Kasneje ga bomo popravili. To bo bolj zabavno.
Spravimo te v tisto trgovino.
Povej že. Kaj imaš s kavbojem? –Ničesar.
Ne delaj si tega. Kavboj ima otroka.
Hihitavka … –Zaupaj mi. To sem že doživela.
Saj veš o meni in He–Manu. Nisem ponosna. –Tiho, prihaja.
Stari … –Kaj? –Ne ti.
Starinarnica je pred nami. –Gost promet pred vhodom.
Najlažji vhod je streha. –Streha.
Gremo starinarit.
Drži se!
Kako si se znašla tu?
Mislil sem, da si pri drugi družini. –Saj veš, kako gre.
Njihova punčka je odrasla in me ni več rabila, tako da …
Oprosti, Punči. –Kdo sploh rabi otroško sobo,
če pa lahko imaš vse to?
Kaj pa gledaš, Šerif? –Kaj? …
To ni bilo … ničesar.
Gledal sem trgovino. Gledal sem starinarnico.
Hihitavka, odštevaj. –Pet. –Odšteva naj za kaj? –Štiri.
V trgovino hočeš, ne? –Tri, dve, ena!
Izvoz z avtoceste mora biti nekje. Kje je?
Meteorska toča. Pazi! –Jelko?
Dobro opravljeno, notranji glas.
Kaj pa ti? Kako je tvoj novi otrok?
Bonnie? Super je. Jessie se dopade.
Jessie je še s tabo? –Ja, vsa ekipa je skupaj.
No, večina od nas.
Kaj pa Reks? –Ja. Reks, Bistrooki, Zviti,
Krompirjevca … –Ken? –Ja, tudi Ken.
Komaj čakam na njegov izraz, ko bo slišal, da sem našel …
Punči? –Ken! Moj stari selitveni kolega. –Ken?
Lepo te je videti. –Jelko, Punči je.
Kaj počneš tu? –Kaj počneš tu?
Ken … Ken … Ken … Kozmoblisk na pomoč!
Tri leta! –Tako dolgo
sva visela in čakala na otroka. –Glejta, žal mi je glede tega.
Uničil si nama življenje. Sram te bodi! –Kdo sta tadva?
Kozmoblisk nama je obljubil otroka. –Kaj si? –Nisem.
Samo malo. –Jej moj pliš! –Dobro je, dovolj imate.
Nehajte. –Dajmo, fantje, dovolj je.
Fantje, otroka imam. –Otroka imaš?
Pravega otroka? Človeškega, ne male kozice?
Ja. Zdaj pa spustita Kena in pridita z mano. Peljal vaju bom do Bonnie.
Otroka bova dobila? –Ja. –Otroka bova dobila?
Otroka bova dobila! –Otroka!
Otroka bova dobila! –Dobro, gremo.
Dobila bova nekaj. –Dobila bova …
Kje je Vilko? –Dolga zgodba.
Otroka, dobiva otroka! –Otroka, otroka …
Dobiva otroka! –Midva, otroka!
Nikjer ga ni. Vilko je izginil.
Ljubica, žal mi je.
Gremo še enkrat pogledat zunaj,
potem pa moramo nazaj na pot, prav?
Odšli bodo. –Odšli? –Ne morejo tega storiti.
Panika me napada!
Pazi, kolega. –Kaj bomo storili? –Moramo jih ustaviti. –Kako?
Očetu lahko podtaknemo zločin, da bo šel v zapor.
Ali pa zasučemo nazaj čas in posvarimo Jelka glede prihodnosti.
To je noro. Čas je ravni krog. –Jessie!
Oprosti, Bonnie. –Povsod smo pogledali,
zdaj pa moramo oditi, prav? –Lahko pustimo Vilku sporočilo,
da bo vedel, kam gremo? Priti mora v vrtec.
Me hecaš? Ne morem …
Vse gre super … Pravkar sem ga kupil.
Očka bo izrekel par besed. Bi šli na karneval
ali pa si ogledali trgovine v mestu?
Kaj si storila?
Nikamor ne gremo, če me razumete.
Imenitno! –To je bilo genialno! –Dobro opravljeno, Jessie.
Prepričana sem, da se Ken in Jelko že vračata nazaj.
Vilko je tam notri? –Ja.
Vprašanje: koga bo imela Bonnie raje, mene ali Račka? Reci mene.
Ne, reci Račka. –Zajčka. –Fantje, zabave je konec.
Morate mi slediti.
Ostanemo skupaj in ostanemo tiho. Smo si na jasnem?
Absolutno. Ti kar vodi.
Se hecaš? –Premakni se. –Ne, ti. –Nehaj me potiskati.
Nehaj. –Moj ustvarjalec. Ta ovca ima tri glave.
Ne, ne. –Kaj? –Vseh šest oči je pogledalo v mojo dušo.
Imel bom nočne more.
Tam verjetno držijo tvojega Vilka.
To ni tako slabo. Samo lutke nas ne smejo videti.
Ne samo lutke.
Njena vitrina je obdana z jarkom odkritega prehoda.
Kjer se potepa Zmajček.
Lahko obvladamo mačko. –Ne te.
Tako izgledamo od znotraj?
Toliko … puha je. –Kako pa naj potem pridemo gor?
Lahko bi šli direktno čez. –Kako? –Dolg skok je.
Poznamo pravo igračo za pomoč. –Bonnie, poglej si to.
Vse te kul stvari. –Bonnie? Po Vilka moramo!
Jelko, ne … –Držite se načrte. –Sprejeto.
Za mano. –Razumem.
Jelko je kar v omari? Brez igranja?
Sam mi je povedal, da je neuporaben. –To je grozno.
Taki lepi lasje … –Kaj pa delaš?
Drži se načrta. –Če pa je Bonnie. Čisto …
Lahko greva tudi na karneval? –… blizu je.
Pridi in bodi tiho. Upaj, da lutke niso …
Moje ovce!
Kaj sem rekla? Jaz vodim, ti slediš.
Punči, oprosti. Povej mi, kako naj pomagam. –Bi res rad pomagal?
Potem pa se mi ne približuj. Po ovce grem. –Kaj pa ostali?
Hihitavka ve, kaj storiti.
Izvolite. –To je naš cilj. Dobiti moramo ta ključ.
Edina pot v vitrino je. –Ne misliš resno.
Kako naj to storimo? –V redu.
Pusti to nama. –Midva veva natančno, kaj storiti.
Od kje sta se pa vidva vzela?
Ključi, predaj jih! Kje so? –Daj nama ključe!
Tega ne bomo storili. –Se strinjam, preveč opazno.
Dobra opazka. Nekaj bolj diskretnega.
Kaj pa "Kurji igralec je večerje zmagovalec"? –Ja.
Ključi! Predaj jih! Kje so?
Hecata se. –Resno? V redu. Ti samo …
Dobro. Kaj pa praviš na stari "Pliš v naglici"?
Tako se govori.
Kam to pelje? –Ne prekinjaj.
Dobro, ne? –To se ne bo zgodilo. N–E.
Bi rad imel ključ ali ne? –Kaj je narobe z vama?
Kaj ja narobe … Pravkar sva vama dala tri genialne ideje.
Nekaj je reči ne, drugo pa, da ponudiš razlog …
Kako bomo dobili ta ključ?
Hecaš se. Resno?
Jelko je nazaj? –Jelko je nazaj?
In prepričan si, da je z njim Punči?
Hvala, Benson. Poskrbi, da bodo ostali pripravljeni.
Jelko je nazaj! Prihajam, Bonnie!
Bonnie. –Najprej se moramo pripraviti na njegov prihod.
Pripraviti? –Si se kdaj igral skrivalnice?
Ne, a sliši se komplicirano. –Čisto enostavno je.
Naučila te bom, prav? –Dobro. –Najprej moraš …
Eden od nas si mora najti prostor za skriti … –Srhljivo.
… medtem ko drugi šteje do deset, nato pa jih poskuša najti.
Kaj počneva?
Stoj tam in bodi tiho.
Jaz bom govorila.
Zdravo, Tinny. Tudi tebe je lepo videti.
Ja, z mano je. Moj prijatelj? Ne, ne.
Moj dodatek je. Zdravo, družba. –Punči!
Dolgo se nismo videli. –Nisi zdržala zunaj, kaj?
Hej, Doug. Tvojo boljšo polovico sem videla na začetku trgovine.
Če se poigravaš z mačko, jih dobiš s kremplji. –Punči je nazaj.
Magična 8-ka je imela prav. –Samo malo, oprosti. –Kaj delaš tu?
Mislil sem, da trgovina ne sprejema vrnjenih igrač. –Punči, pomagaj mi.
Potrebujem baterijo.
Ta vagon vlaka se mora začeti premikati!
Se strinjam. –Na pomoč, na pomoč. –Goljuf.
Si videl Duka? –Zadaj je.
Glej, kdo je preskočil 40 busov in pristal v mojem življenju.
Zdravo, Duke. –Kdo je kavboj? –Duke, spoznaj Jelka. Jelko, to …
Duke Kabum. Najboljši kaskader Kanade.
Ja? –Pozira.
Duke, potrebujemo … –Samo malo. Še eno.
Kaj te je prineslo nazaj, Punči? –Potrebujemo tvojo pomoč.
Gabby Gabby ima njegovo igračo in moje ovce.
Ne. Billyja, Kozo in Gruffa? To so moje punce.
Zakaj si se zapletla z Gabby Gabby? Boljša si.
Neka igrača je imela idejo, da bi zatavala v prehod.
To nima nobenega smisla. –Nima, kajne?
Vsi vemo, da je najboljša pot za policami.
To bi bila boljša pot, kajne?
Ta igrača se sliši kot popoln idiot. –Tako je.
Čakaj, to si ti? –Tak je načrt.
Preskočiti moramo prehod do Gabbyjine vitrine
in ti si igrača za to. –Ne. –Duke. –Nak.
Duke? –Ni šans. –Duke. –Brez mene. Negativno.
Duke. –Odklonjeno. –Prosim, g. Kabum, zelo pomembno je.
Moj otrok … –Otroka imaš?
Duke, pokaži nam še nekaj poz, kaj praviš?
Jaz sem imel otroka. –Ne. –Rejean.
Rejean je bil tako vesel, ko me je dobil po božiču.
To je bil najboljši dan obdarovanja v mojem življenju.
To je Duke Kabum, ki vozi osupljiv kaskaderski motor Kabum!
Kabum!
Bil sem pripravljen, da končno storim, za kar sem bil ustvarjen.
Kabum! –A ko je Rejean ugotovil, da ne morem skočiti
tako daleč kot igrača v reklami …
Reklama je. Ni resnično.
Rejean me je zavrgel. Ni pravično.
Zakaj, Rejean? Zakaj?
Dobro je. Pomiri se, Duke.
Dolgo časa je že od tega. Trenutno rabimo igračo,
ki nas bo strmoglavila na Gabbyjino vitrino.
Strmoglavila?
Vsaka igrača Kabum lahko pristane,
ti si pa edini, ki lahko strmoglavi na tvoj način.
Resno? –Ja. Pozabi Rejeana. Pozabi na svojo reklamo.
Bodi takšen Duke, kot si trenutno,
takšen, ki skače in strmoglavlja.
Naj bom takšen, kot sem trenutno.
Kdo je Kanadčan z vso srečo? –Kabum?
Kdo je najboljši iz Velikega belega Severa? –Kabum!
Kdo je najbolj spektakularen drznež iz Kanade?
Duke Kabum! –Lahko izvedeš skok?
Ja, lahko Kanada!
Imava prevoz. –Ja!
Hej, Punči.
Hihitavka, uspelo ti je. Odlično opravljeno.
Kako ti je uspelo? –Kako bomo dobili ključ?
Bilo je težko. –Zelo zahtevno. –Komaj smo preživeli.
Tako da ni za kaj. –V redu. Opravimo to.
Naj vam zavijem.
Da se ne bi kaj zgodilo na poti domov.
Dobro. Ta nakup nam da nekaj časa.
Počakaj.
Dobro, gremo.
Kako dolgo si bila tu? –Ne vem, nekaj let.
Nisem hotela biti na polici in čakati na življenje.
Pa sem raje odšla.
To izgubljeno življenje igrače si zmogla bolje od mene.
Šerif, podcenjuješ se.
Mislim, da bi bil odlična izgubljena igrača.
Misliš, da ne boš več v otroški sobi?
Ne. Zdaj, ko pa skozi potuje karneval,
imamo možnost, da zapustimo mesto. –Odhajaš?
Seveda. Si kdaj želel oditi ven in videti svet?
Brez otroka?
Ne. Te stare igrače ne moreš učiti novih trikov.
Bil bi presenečen.
Kako si se sploh znašel v tej trgovini?
V izložbi sem videl tvojo svetilko
in pomislil, da si morda notri,
tako da sem …
Poglej si to.
To je edini del trgovine, ki mi je bil všeč.
To bo velik skok zate in za Duka.
Zame?
Ti nisem povedala? Z njim greš. –Resno?
Poknimo. –Vse bo v redu, Duke je najboljši.
Ja, pri strmoglavljenju.
Zdaj!
Gremo!
Rejean.
Reklama je. Ni resnično.
Ne zmorem tega. Oprosti, Rejean. –Ne, ne!
Kaj dogaja, mucika?
Vilko? –Punce? –Vilko, kje si?
Nikoli me ne boš našel. –Vilko?
Jelko! Kako si me našel?
Punči, našel sem ga. –Zdravo.
Čakaj, prava vilica je?
Punči, punči! –Ken! Lutke so izginile.
Kaj? Kam so šle?
Zdaj pa lahko gremo. –Najti moram svoje punce. –Zdravo, Jelko.
Zdravo, Punči. –Kje so moje ovce? –Ja.
Jelko me je našel. –Vzemite Zajčka. Jaz sem presladek, da bi umrl.
Zdravo! –Ne, ne! –Jelko.
Samo pogovorila bi se rada. –Ja, z mojim glasom.
Potegni!
Moj najljubši namestnik si!
Nekdo je zastrupil kotanjo. Rad bi se pridružil vaši klapi.
Dotakni se zvezd.
Punce! Spustite.
Ne, ne! Vilko! –Iti moramo. –Čakaj!
Vilko!
Jelko!
Bonnyjin nahrbtnik?
Hihitavka!
Ne pustite Jelku, da odide.
Primite se!
Duke, spravi nas ven! –Velja!
Muc, muc. –Čakaj! Nimamo Vilka.
Jelko!
Vilko!
Ste vsi v redu?
Je že dobro. –Je že dobro.
Zajček?
Zajček! Ne, ne.
Ne, ne, ne.
Zajček! –Vse bo v redu. –Vilko je še notri.
Če pohitimo, ga lahko rešimo, preden ga zaprejo.
Hočeš, da gremo nazaj? –Komaj smo preživeli.
Jelko, boljše je, če počakamo.
Ne, ni časa. Enostavno lahko pridemo noter. –Videl sem Bonnyjine …
Po mojih izračunih so bile samo štiri lutke. –Ampak nahrbtnik …
Več nas je, tako da imamo prednost. –Jelko, poglej nas!
Nihče ni s tabo. Konec je, prav?
Ne, ne. Tratimo čas. Lahko nam uspe.
Daj no, Marioneta. –Ni vredno. –Ja, poslušaj jo.
Nihče noče tega. –Jaz hočem. –Zakaj? Zato.
Zakaj? –Samo zato. –Zakaj?
Ker je to edino, kar moram opraviti.
Ničesar drugega nimam.
Torej ostali ne štejemo?
Nisem tega mislil. Bonnie rabi Vilka.
Ne, ti rabiš Bonnie. Odpri oči, Jelko.
Zunaj je ogromno otrok.
Ne more biti samo en, katerega se še oklepaš.
Temu se reče zvestoba. Nekaj, česar izgubljena igrača ne bi razumela.
Jaz nisem izgubljena.
Poberimo se. Čaka nas karneval, ki zjutraj odhaja.
Pridi.
Našli si bomo svojega otroka. –Nor si.
Punči.
Adijo, Jelko. Vso srečo z Bonnie.
Jelko, storil si vse, kar si lahko.
Čas je, da gremo domov. –Ne.
Jelko. –Ne zapuščam igrač, Ken.
Ja, ampak dejansko zapuščaš … –Ne zdaj in ne nikoli.
In me je pustil samega.
Kaj pa zdaj, notranji glas? –Misija uspela, vrni se v bazo.
Nazaj v avtodom? Kaj pa Jelko?
Domov gremo, vesoljček. Umik, ta planet …
Umik! Preve … gremo! Čas za polet! Izhod … tec …
Umakni se! Nazaj v Zvezdni štab. –Dobro.
Najlepša hvala, notranji glas.
Harmony, ljubica, pomagaj babici zapreti za danes.
Dobro. Lahko greva potem na karneval? –Seveda.
Zdravo, Jelko.
Vedela sem, da se boš vrnil.
Ne poznaš me. –Pa te.
Pustili so te v omari, počutil si se neuporabnega …
Spraševal si se, če se bodo še igrali s tabo. –Ne bom pustil Vilka.
Se lahko samo v nečem strinjava? –Kaj?
Stati ob strani otroku
je najbolj plemenita stvar, ki jo igrača lahko stori.
Dobro.
Jaz sem bila okvarjena že iz škatle.
Samo mislim si lahko, kako je bilo tebi.
Ves ta čas z Andyjem,
prve vožnje z njegovim kolesom,
tolaženje, ko si je odrgnil koleno,
ponosno gledanje, kako odrašča.
Potem pa si dobil drugo priložnost z Bonnie,
jo tolažiš, ko jo je strah v šoli,
ji pomagaš, ko to potrebuje.
Bil si z njimi pri vzponih in padcih.
Prosim. Bodi iskren z mano.
Je bilo tako čudovito, kot se sliši?
Bilo je.
Jaz upam na samo eno priložnost za tak trenutek.
Vse bi dala, da bi bila ljubljena kot ti.
Pusti mi Vilka.
Bonnie ga potrebuje.
Seveda.
Predrta zračnica je zamenjana.
Dajmo, Jelko, pohiti.
Kje je?
Ken! –Kje je Jelko? –In Vilko?
Imamo problem. Treba ju je rešiti iz starinarnice.
Kako pa? –Dobro, prepričajmo se, da imamo vse.
Končno. –V redu je. Vsak trenutek …
Bonnie bo opazila, da ji manjka nahrbtnik.
Spoznala bo, da je v starinarnici, mi pa bomo šli nazaj.
Izgleda, da imamo vse. –Vse v redu, Bonnie? –Ja.
Super. Gremo že.
Genialec, kaj bomo pa zdaj?
Skeniram obseg. Laser s polno močjo!
Ken, kaj delaš? –Razmišljam.
Ljubica, lahko utišaš tisto igračo? –Seveda.
Napad! Meteorski dež! Pozor!
Skrivna misija na neraziskanem območju. Gremo!
Ken Kozmoblisk na pomoč. –Bonnie, kako to izklopiš?
Z vso močjo naprej. Odprite nakladalna vrata. –Ne vem.
Samo midva sva še ostala, kadet.
Iz tiste rakete prihaja klic na pomoč. –Daj ga v predal.
Do neskončnosti in naprej!
Tvoj nahrbtnik je v starinarnici. Gremo. –Moj nahrbtnik!
Moj nahrbtnik sem pustila v starinarnici. –Resno?
Dobro, oglasimo se tam in ga poberimo.
Ne morem verjeti tistemu kavboju.
Kdo pa misli, da je? –Točno tako.
Predaleč je šel. Prav si storila, da si ga pustila.
Hej, jagenjček. Zrak je čist.
Pojdite na sredino. Ko karneval jutri odide,
se bomo skrili tam.
Ni šans. –Napolni to. –Odlično.
Držite se me, pa bo vse v redu. Pripravljeni? –Ne.
In še nekaj. Jelko je prosil tebe za pomoč. –Pozor …
In tako ravna s tabo? –Na mesta … –Samo zase ga skrbi.
Ne, motiš se.
Jelko vedno pomaga svojemu otroku. –In spravi ostale v nevarnost.
Takšna nora zvestoba je … –Za to ga moraš imeti rad.
Kaj si rekla? Hej, Punči! Kakšen je načrt?
Razloži mi.
Spravite se noter, nazaj gremo. –Komaj smo prišli.
Slišali ste Punči. Nazaj gremo. –Premaknita svoj pliš. Gremo!
Ti si moj najljubši …
Ti si moj najboljši prijatelj. Igrajva se cel dan.
Benson, si slišal to? Ni čudovito?
Čas za čaj. –Hvala, Jelko. Hvala.
Vse sanje so se mi izpolnile zaradi tebe.
Hvala, hvala. –Ni za kaj.
Čas je, Benson.
Adijo, Vilko. Pogrešala bom najine pogovore.
Jaz tudi. Vso srečo, Gabby.
Hvala, moj mali pripomoček.
Adijo, Gabby! Zbogom, Benson!
Grozljiv je.
Zdravo. –Živjo. –Bonnie?
Vam lahko pomagam? –Ja. Klicali sva za nahrbtnik.
Točno. Nisem ga našla. V miru se razglejta.
Hitro, preden ga najde.
Glej, tam je Harmony.
Tako srečna sem ob tebi. Bodiva najboljši prijateljici.
To je to. –Domov greva, Vilko.
Vilko!
Ne, Jelko, glej. Zares se dogaja.
Jaz sem Gabby Gabby in rada te imam.
Jokal bom.
Kaj pa imaš v rokah? –Našla sem staro lutko.
Lahko jo neseš domov, če hočeš.
Ne.
Ka se je zgodilo? Gabby bi morala biti njena igrača.
Tu je moj nahrbtnik! Mami, tukaj je.
Vilko! Mami, našla sem ga!
Tukaj je. Zdaj pa ga pusti notri,
da se ne bo znova izgubil.
Kaj pa bo z Gabby?
Vilko, pozorno poslušaj. To je pomembno.
Reci Kenu, naj spravi avtodom do vrtiljaka. Razumeš?
Absolutno. Kaj je vrtiljak?
Vrteča naprava z lučmi in konji.
Vrtiljak misliš. –Ja, vrtiljak! Tam se bomo srečali.
Razumem.
Gabby. Hej, Gabby.
Lahko imaš nazaj svoj glas.
Ne rabim ga več. –Seveda ga.
Harmony ni bila edina, Gabby, a morava pohiteti. Pridi.
Ne. Harmony je bila moja priložnost.
Moj čas je potekel.
Zdaj pa prosim odidi.
Slišiš to?
Prijatelj mi je nekoč rekel,
da je zunaj še veliko otrok.
Enemu izmed njih pa je ime Bonnie.
Čaka te, prav zdaj.
Samo tega še ne ve.
Kaj pa, če se motiš?
Če boš celo življenje sedela na polici,
ne boš nikoli izvedela, ne?
Prav ima. –To sem se naučil od najboljše.
Pridi, Gabby. Spravimo te k Bonnie.
Vrtiljak? –Ja, vrteča naprava z lučmi in konji.
Jelko pravi, da se dobimo tam. –Hecaš se. –Kako pa?
Lahko bi … –Ne bomo poslali očeta v zapor.
Nisi zabavna. –Zavoj v levo čez 0,4 km.
Samo malo. Idejo imam.
Dihur!
Preveč ljudi. Potrebovali bomo drugo pot.
Nam bo uspelo priti pravočasno do vrtiljaka?
Ja, se ve, Kanada! –Kaj? Kaj je?
Ponovno računam. Zapeljite desno.
Kaj? Desno? –Zavijte desno.
Ne zveni GPS čudno? –V redu je, samo pelji.
Mislil sem, da zveni čudno.
Še enkrat desno. –Desno. –Še enkrat zavijte desno.
Še enkrat desno? Resno? –Zavij desno! –Zdaj!
Zavijte desno!
Nazaj gremo. –Tam je vrtiljak.
Mislite, da bo Jelko prišel pravočasno?
Ne, pozabite. Nikoli. Ni šans. Ne pristanem.
Nede šlo. Zavrnjeno. –Duke, zmoreš to.
To je najhitrejša pot do vrtiljaka. Uspel ti je prejšnji skok.
Ja, ampak tisto je bilo 1,2 m, to pa je 12 m.
Točno tako. Duke Kabum ne bi nikoli ponovil skoka.
Tega nikoli ne bi storil. –On je igrača, ki je strmoglavila
12 m v tisto tarčo.
Ja, res je. Jaz sem Duke Kabum!
Stari, zmorem to. –Se ve, Kanada!
Zmorem z zaprtimi očmi. –Ja, lah … kaj?
Tri, dve, en, gremo! –Kaj? Ne, počakaj!
Kaj počne? –Ojoj.
To je zate, Rejean.
Kabum.
To! –Uspelo mu je.
Zdaj smo pa na vrsti mi. –Slišali ste šerifa. Gremo.
Še enkrat desno. –Še enkrat? To ni prava pot.
Si prepričan? –Neumni najeti avto. Obrnil bom. –Ne.
Ponovno računam. Zavijte desno.
Mora biti pokvarjen. –Ne, ne!
Kaj se dogaja? –Dragi, kaj počneš? Upočasni!
Ne morem! –Pritisni na zavoro! –Poskušam.
Vidim avtodom, ki gre proti jugu.
Gabby?
Mislim, da se je izgubila.
Si prepričana?
Sprememba načrtov.
Ustavite.
Ne morem, najet je! Ne vem, kaj se dogaja.
Živčna sem.
Kaj, če ji ne bom všeč? Ne vem, če to zmorem. –Gabby.
Tako je, kot si rekla.
To je najbolj plemenita stvar, ki ji lahko igrača stori.
Dobro. Počasi se pomakni proti svetlobi.
Ne predaleč. Tako ja.
Odlično.
Kurji igralec … –Večerje zmagovalec.
Si se tudi ti izgubila?
Jaz sem Gabby Gabby. Boš moja prijateljica?
Pomagala ti bom.
Oprostite, lahko … nama lahko pomagate?
Kaj je narobe, ljubica? –Ne najdem mamice in očka.
Je že dobro. Pomagala ti ju bom najti. Najbrž nista daleč.
Čisto blizu je bila. –V bližini.
In pogledala sem stran samo za sekundo. –Mami!
Nisem te našla, potem pa sem našla to lutko.
Resno? –Ime ji je Gabby Gabby.
Pa nam je res uspelo.
To!
Čudovito je bilo. –Dobra ekipa smo, družba.
Takoj ustavite!
Še malo.
Ustavi. –Ustavi.
Smo doma?
Gospod, bi prosim izstopili iz vozila?
Očka bo šel v zapor.
Vsi na streho. Gremo.
Vilko, zelo pomembno nalogo imam zate.
Zame? –Lahko noč.
Kaj za …
Ne me hecat.
Hej.
Zbogom, kavboj. –Srečno pot.
Billy, Koza, Gruff. Pazite nanjo, punce.
Vesela sem, da sem te znova videla.
Jaz … ne vem …
Srečno, Punči.
Ken, jaz …
V redu bo.
Bonnie bo v redu.
Si prepričan? –Hej. Poslušaj svoj notranji glas.
Punči? –Je to res ona?
Naj me koklja, res je Punči. –Jessie.
Punči!
Zbogom, Vilko.
Vilko? Kdo pazi na vrata?
Gremo, gremo.
Mojbog, platnena streha. Kaj se dogaja?
To pomeni, da je Jelko izgubljena igrača?
Ni izgubljen.
Nič več.
Do neskončnosti …
In naprej.
Prevedel: mtine
Uredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija
DOBRODOŠLI NA PLAŽO NEW STANTON
Pa je šla še ena. –Nikoli ne bova odšla.
Žabja kraka. –Tu zgoraj, Mavrična zveza.
Bi se vidva žabca rada peljala z otrokom? –To lahko zrihtava.
Lahko? –Resno? –Ja, prepustita to nama.
Dobro opravljeno, ekipa. –Vsaka nagrada z otrokom.
Kaj pa zdaj? –Prepustite nama. –Točno veva, kaj storiti.
Pliš v naglici! –Kako ti je všeč?
Dobil si pliš v naglici, dečko. Pleši!
Pleši. Premakni svoja kolena.
Dvigni noge.
Ali pa lahko damo otrokom še več igrač.
Ja, storimo to.
Res imata laserske oči?
Ja.
Zdravo, igrače. Adijo, igrače.
Jessie je nazaj! –Kakšen je prvi razred? Povej mi vse.
Bilo je … –Kako je bil nastop za "Predstavi in razloži"?
Misliš "Pokaži in povej", dečko. –So otroci jedli pasto?
Družba, Bonnie je imela čudovit dan v 1. razredu.
Celo novega prijatelja je dobila v razredu.
Si že dobiva prijatelje.
Ne, ustvarila si je novega prijatelja.
Pridi ven, v redu je.
Zdravo. Jaz … sem Vilko.
Smet?
Ne, igrača. Jaz sem …
Mi vsi smo igrače.
Posebne, lepe igrače.
Vse bom razložil.
Kako sem živa?
Ne vem.
Bil sem osamljen kavboj
Osamljen, kar se le da
Prišel si ti in mi spremenil življenje
In popravil, kar v meni popraviti se da
Bil sem osamljen kavboj
Nisem imel prijatelja
Zdaj mi prijatelji prihajajo kar iz ušes
Nikoli ne bom več sam
Ne moreš biti vesel, če si sam
Reci, da nimam prav –Nimaš prav
Ko te nekdo vzame s police
In se igra s teboj, čudovito je
Čudovito
Bil sem osamljen kavboj
A zdaj nisem več
Izvedel sem, kaj je ljubezen
Nikoli se nisem počutil tako
Bil sem osamljen kavboj
A zdaj nisem več
Kabum!
To!